![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjWjOq_dtQjBlL4sgBo0tJBzzwQHaEVUl89ZaCYXqX5qtF5SJwIsIQA-5JfmanOFU4LBgP0lwgTQqCbkNWInZzEW8x6s3AqiAAVq4cl6lbAeJsSwQ57BJH2KaeJ8xmMJYt4T8sMVd2jeXw/s1600/pohar-1.jpg)
Elmesélem, hogyan lett belőlem gyilkos. Persze talán inkább azzal kéne kezdenem, hogyan mentem férjhez. Vagy még inkább a gyermekkorommal, hogy érthetőbb legyen, de nem akarom Ádámtól és Évától kezdeni. Kompromisszumos megoldásként mesélek kicsit magamról.
Az úgy volt, hogy nagyon utáltam, amit az igazgatók csináltak velünk, kezdőkkel. Felvettek határozott időre, szeptembertől júniusig, aztán a nyárra állás nélkül maradtam. Lehet, hogy szeptembertől megint volt helyem ugyanabban az iskolában, de újra csak júniusig. Ha berágtam, átmentem egy másik suliba, ahol persze ígérgettek, hogy őnáluk természetesen csakis végleges kinevezéssel. De ugye majd az egy éves próbaidő lejártával, és logikus módon júniusig, nem augusztusig, mert mi van, ha mégse, de ha hosszabbítanak, akkor igen, már júliustól, értelemszerűen, folyamatosan.